** HELLRAISER VII ** made by sabian sabian.ro@gmail.com
Bună dimineața, Londra.
E o altă zi strălucitoare.
Vrei ceva din astea?
Nu, mersi.
Mi-am luat ce-mi trebuie.
Vă mulțumesc că m-ați făcut să arăt bine, băieți.
Încă odată.
Rahat!
Amy Klein, ce drăguț că ai venit la ședință.
20 de minute întârziere.
Deci, ce e cu povestirea?
N-am putut s-o verific.
Glumești?
O să trimitem pe cineva sus.
Îți mulțumesc încă odată pentru contribuția ta, Klein.
Bună treabă, Amy.
Mersi.
Hei, Klein.
Frumos reportaj.
Ce-ai zice să-mi arăți ce ai învățat?
Vrei să-ți arăt ce-am învățat?
Chiar aici?
Chiar acum?
Poate mai târziu.
Poate nu.
Hei, Amy.
Bună dimineața.
E 4 și-un sfert.
Charles, Amy e aici.
Pa.
Am detectat acea inconfundabilă combinație
de nicotină și ulei de patchouli care e semnalul sosirii
încântătoarei și faimoasei Amy Klein.
Mânca-mi-ai, Charles.
E aceeași lipsă de respect pentru autorități
pentru care ai fost concediată de la "New York Post."
N-am fost concediată.
Am fost re-repartizata.
Bineînțeles.
Norocul tău ca deschisesem ușa când am auzit că
ai devenit disponibilă.
Și apropo, nu-mi amintesc să-mi fi mulțumit
pentru aceasta re-repartizare.
Îmi amintesc o re-repartizare similară a ta, Charles.
Păi, privește partea luminoasă.
Sîntem împreună în tranșee, ca pe vremuri.
Nu deveni sentimental.
Dacă e vorba de mine că am întârziat cu următorul subiect...
...îl am chiar aici.
Tocmai...
Nu e vorba despre subiectul tău.
Totuși sînt sigur că îți folosești magia interioară
asupra a ceea ce se va dovedi a fi o alta dezvăluire.
Nu aștept altceva decât strălucire în 5,000 de cuvinte.
Sau mai puține.
Dar asta, dragul meu...
e și mai bună.
Ce mai e? M-a dat cineva în judecată?
Acum 2 săptămâni ne-a trimis cineva asta pe mail.
Ce e? Porno sau așa ceva?
Așa ceva.
Amy, cu cunostintele tale enciclopedice în skankologie,
ai auzit vreodată de Deaders?
Da, eu.
Îmi datorez salariul pe 2 luni pe card.
Nu, nu "debitorii." Deaders.
D-e-a-d-e-r-s.
Nu, Charles, n-am auzit de Deaders.
Privește înregistrarea.
Așa ceva ar trebui să vezi singur.
Nu fi speriat.
Frica e acolo de unde vei învăța.
Asta e Anna.
Nu e pregătită încă.
Nu cred că ea a învățat adevărul încă de la el.
Winter.
Aici e locul unde Katia își va lua angajamentul ca să vedeți.
Nu va fi frumos.
Sunt Marla.
O activistă moartă oficial.
Bună mie.
E aici.
Și trebuie să vă arăt asta.
Nu vă fie teamă.
E aici.
Nu-mi place partea asta.
Vei deveni una de-a noastră prin proprie voință?
Da.
Bine.
Ți-e frică?
Da.
Bine.
Frica e locul de unde vei învăța.
Spune după mine:
Pielea mea nu e reală.
Ochii mei nu sînt reali.
Oasele mele, inima mea, venele și nervii mei...
...și carnea mea, nu sînt reale.
Continua.
Nu sînt...
...reală.
Nu sînt reală.
Nu sînt...
La dracu', Charles.
Continua să privești.
Nu sînt reală.
Dumnezeule!
Ai anunțat Poliția?
Doar privește.
Treaba asta e bolnavă.
Spune-mi că sînt un fel de efecte speciale.
Trăiesc!
Sunt bine.
Ce dracu'?
Exact ce-am zis.
Poate ca miracolele nu se întâmplă doar la Lourdes.
Cine a zis că s-a întâmplat acolo?
Poate ai fi interesată din întâmplare să urmărești asta?
Ai și altceva în afară de casetă?
Doar adresa de pe plic.
În București.
România?
Foarte bine.
E locul unde tinerii din europa își caută distracția
și unde se îndreaptă în zilele astea.
Amsterdam aparține anilor '90.
Încă am degetul pe puls,
chiar dacă știu că tu crezi că nu mai am puls.
Biletele, rezervarea, diurnă.
Mă știi atât de bine.
Asta mă ține treaz noaptea.
Urmează partea în care ar trebui să-ți spun: "Ai grijă".
Amy.
Sună-mă când te-ai cazat.
Pleacă. Dă-i drumul.
Ieși de aici.
Ai pierdut ceva?
Da. Eu...
O caut pe sora mea, Marla.
Nu știi ultimul nume al surorii tale?
Bineînțeles că da.
Uite, Marla e prietena cu mine și a dispărut.
Îmi trebuie 5 minute acolo
și voi știi tot ce trebuie să știu.
Mereu miroase așa aici?
Cum?
Corect.
Hei.
5 minute.
Alo?
Doamne.
Oh, nu.
La dracu'!
Rahat.
Ce faci aici?
Oriunde ai fi.
Ar fi trebuit să mă găsești astăzi.
Toți avem aceeași poveste.
E ceea ce ne-a adus aici.
N-ai fi fost aici dacă n-ai fi aparținut locului, de asemenea.
Credeam că dacă ai văzut și dacă o să crezi.
va ajuta.
Ne vei ajuta pe toți.
Încep să simt durerea.
Mă dor ochii.
Lumina chiar îmi face rău.
Și nu știu cum să mă întorc înapoi.
Nu mai vreau să stau aici.
Vreau să se termine.
Dar nu pot.
Te va pune fata în față cu demonii tai
și îți va cere să-l urmezi.
N-o face pentru că nu exista cale de întoarcere.
Și mai mult decât orice, nu deschide cutia.
Are nevoie de tine s-o deschizi, dar n-o face.
Depinde de tine să oprești asta.
Te rog.
Du-te la stația de metrou din centru...
La capătul de sud așteaptă ultima mașina.
Spune-i lui Joey că eu te-am trimis.
El te va prezența lor.
Te rog.
Te rog, fă-o pentru noi.
Să o deschid?
Ce să deschid?
Să nu crezi nici un moment că nu ești în pericol.
Alo.
Ajută-ne, Amy.
Ce?
Îl caut pe Joey.
E în spate.
Da!
Acum vine un suflet drag.
O persoană devotată cauzei.
Alt căutător al adevărului, fără îndoială.
Tu ești Joey?
Mi s-a spus și m-ai rău.
Și am plăcerea să o cunosc pe...
Amy Klein.
Cineva numit Marla m-a trimis aici să vorbesc cu tine.
Caut o fată numita Katia.
Și un bărbat.
Un bărbat numit Winter.
Se încurca ițele.
Nu-mi spune că ești combinată cu nenorociții ăia.
Oh, Dumnezeule!
E vremea îndoielii morale.
Ce-ar trebui să facă?
Ce ar trebui să facă?
De ce nu-mi spui ce știi despre Deaders?
Tu prima.
Ce crezi că fac?
Cred că reînvie morții.
Cine sînt, Joey?
Se zice că tipul nu e uman, e un nenorocit de guru.
Se spune că nu e uman sau se crede că nu e real?
Dar trăiesc cu toții în casa asta.
Adică, toți cei care cred.
Unde e?
Dacă tu nu-mi spui, cineva de aici o să-mi spună.
Știi, asta e problema.
Ai chestia asta autodistructiva de a merge înainte.
Și asta mă face foarte nefericit.
Panduri și Kovacs.
Bine? În colțul din nord. A doua ușă mai jos.
Sunt niște scări care te vor duce în jos.
Dar odată ce te-ai amestecat cu ei...
sînt șanse să nu mai scapi.
Amy Klein!
N-o face!
Nu te duce acolo.
Schimbă-ți numele, pleacă în altă parte, devino altcineva.
Nu pot face asta.
Am chestia aia autodistructiva de a merge înainte.
Da, o ai.
Doar el te poate aduce înapoi.
Nu!
Unde? Unde e?
Unde a căzut?
Păi, oamenii s-au uitat...
și nu e acolo.
Nu pari teribil de surprinsă.
Ce-ai vrea să-ți spun? L-am văzut.
Da. Ai spus.
Îmi poți spune din nou ce ai văzut?
Stăteam pe platformă și am văzut asta...
E în spatele trenului.
El e.
Ăla e tipul.
- El e. - Hei.
- Hei, el e. - Hei!
Hei! Am văzut ce i-ai făcut lui Marla.
Oprește-te! Lăsați-mă în pace!
Știu cine ești!
Ăla e tipul.
Lăsați-mă dracu' în pace!
Opriți-l! Ce dracu' faceți?
Lăsați-mă!
N-o să scapi așa ușor!
Hei!
Ai noroc că ai un șef ca mine.
Încă odată ți-am salvat...
micul, dar relativul în forma fund.
Cel puțin a trebuit să călătorești.
Cu cât mă vor taxa, totuși?
Să te taxeze?
Se gândeau să te trimită
la azil pentru observații.
Crede-mă, dacă intri acolo, nu mai ieși.
Ți-ai luat lucrurile?
De ce mi-ai dat subiectul ăsta, Charles?
Cine altcineva l-ar fi luat?
Ar fi crezut că e o prostie
sau ar fi fost prea speriați.
Doar Amy Klein.
Spune-mi că e real, Amy.
E real.
Sau sînt nebună.
În ambele situații e un subiect bun.
Vezi, Amy, pentru persoanele medii,
foamea de cunoaștere e ca foamea de mâncare.
Vrem să știm destul de mult cât să ajungem pe muchia poftei.
Când ne-am săturat ne oprim.
Dar tu ești lacoma.
Nu te poți opri din mâncat.
- Nu te-am auzit plângându-te. - Nu, tocmai asta e chestia.
De aia încă am nevoie de tine.
Pentru ca toate chestiile pe care nu le mănânc, totuși le vreau.
Așa că te-am trimis să mănânci pentru mine.
Așa că voi avea experiența
fără să fac vreo indigestie mentală.
Mulțumesc mult. Deci, eu voi lua toată suferința.
Nu te forțează nimeni să înghiți ceva, corect?
Nu.
Nu sînt aici să ajut pe cineva și nici să judec.
Le iau așa cum sînt și le folosesc până trec.
Știi, e ceva demonic cu tine.
Știi, cuvântul "demon"
vine din grecescul "cunoaștere"?
Nu, nu știam.
Educație americana.
Urcă. Te duc eu.
Nu, mersi.
Am nevoie de are proaspăt.
Atunci, întoarce-te în camera ta,
culcă-te în coșciugul tău până trece lumina zilei,
așa cum îți este obiceiul și apoi adu-mi un subiect.
Panduri și Kovacs.
Drace!
Rahat.
Alo?
E cineva aici?
Alo?
E cineva aici?
Ce dracu?
Dumnezeule!
Nu! Nu!
Nu! Nu! Nu!
Urmează-mă.
Amy Klein.
Mă cunoști.
Eu te-am ales.
Nu m-ai ales tu.
Am venit aici ca s-o ajut pe Marla și pe ceilalți.
Și ce te face să crezi că au nevoie de ajutor?
Spune-mi, Amy Klein, ți-a fost teamă când ai văzut-o pe Marla?
Sau de ce ai aflat?
Da.
Ce e asta?
Ai putea spune că e o amintire de familie
trecută prin mai multe generații.
Lăsată aici ca pe un dar.
Modul de a înșela moartea.
O intrarea în lumea plăcerii fără sfârșit.
Îmi aparține pe drept.
Totuși sînt unii care nu sînt de acord.
Ar trebui să fiu onorat sau speriat
că ești aici cu mine, Amy Klein?
Tu să-mi spui.
Nu dansa cu mine.
Nu crede vreo secundă că nu ești în pericol.
Ești în cel mai mare pericol pe care ți l-ai imaginat vreodată.
Cine ești tu?
Am venit să cer ce e al meu.
Și tu ești aici ca să mă ajuți.
E destinul tău să te afli aici.
Pot da viața înapoi celor care aleg întunericul, luminii
și vom face și mai multe.
Dar mai întâi, am nevoie de ajutorul tău.
Ce s-a întâmplat cu Marla?
Ce i-ai făcut?
Lui Marla?
De ce? Am acceptat-o, atâta tot.
Asta fac mereu pentru cei care vin la mine.
N-a vrut să devină una de-a voastră.
Orice dracu' ați fi.
De aia s-a sinucis.
Sau a vrut?
Marla nu va muri niciodată cu adevărat pentru că e reală.
Cu cât se îndoiește mai mult...
mai moartă devine.
Știu că ce am văzut în camera aia era adevărat.
Era real ca și carnea.
Crezi că asta e reală?
Carnea asta?
Sângele asta?
Nu.
Crezi că lucrul ăsta e o prezență?
În toate calitățile esențiale, e mai puțin decât nimic.
Nimic solid.
Nu aici.
Și nu real.
Ce ai văzut?
De ce ți-e teamă, Amy?
Nu mi-e teamă de tine.
Oh, ba da. Îți e.
Ai deschis cutia...
și am nevoie să faci pasul următor.
Cutia și toate puterile ei îmi aparțin.
Lasă-mă în pace!
Lasă-mă să plec!
Sunteți toți nebuni!
Lasă-mă în pace!
Acceptă darul meu!
Nu!
Stai pe loc, Amy.
Acum dă-mi ce îmi aparține pe drept.
Placa de lângă mine!
Nu!
Gata cu durerea!
Nu!
Doar plăcere!
Da!
Pornește-le.
Nu. Nu.
Ce dracu'?
Rahat!
Ce dracu' se întâmpla?
Nu!
Doamne!
Nu!
Ce dracu' se întâmpla?
E un vis.
E un vis nenorocit.
Nu!
Doamne, ajută-mă!
Ce mi-ai făcut?
Ajutor!
Nu!
Nu e real!
Asta n ue real!
Doar el te poate aduce înapoi, Amy.
Ce dracu' mi-ai făcut?
Încă n-am făcut.
Nici n-aș vrea.
Cine ești?
De ce mi-ai făcut asta?
Cine sînt nu e problema ta.
Și poți fi sigură că asta nu e opera mea.
Întreabă-te singura.
Când stai acolo, carnea ta e expusă,
în bazinul propriului tău sânge,
nu de asta nu simți nici o durere?
Pentru că visez.
Pentru că e un vis nenorocit.
Nu!
Nu e un vis.
Ai fost recrutată ca un soldat în războiul altuia.
Un război pe care nu-l va câștiga niciodată.
Ai deschis cutia și sufletul tău îmi aparține.
Și al lui.
Deaders au descoperit o intrare în lumea mea.
În domeniul meu.
Dar își pot continua excursia doar prin tine, Amy Klein.
Și singura ta cale de întoarcere e prin mine.
Eu sînt mântuitorul tău.
Eu sînt calea.
Nu!
Don't even start.
Joey.
Te rog, am nevoie să mă ajuți.
Cu ce să te ajut?
Ăștia sînt reali?
Joey, te rog!
Am nevoie să mă ajuți dracului!
Trebuie să intri, Amy.
Ai încercat din greu.
Uită de fapte.
Uită de realitate.
Lasă-te pe spate
și bucură-te de călătorie.
Oricum, nu poți face nimic.
Sîntem toți piese în puzzle-ul lui Winter.
Cutia.
Ești o persoană care ai face orice pentru aflarea adevărului.
Asta găsesc atractiv la tine.
Asta și faptul că ai un fund pe cinste.
Tu și cu mine nu sîntem așa de diferiți, serios.
Vom face orice să ajungem la limită, la extremă.
Știi care e cea mai mare problemă a noastră?
Niciunul dintre noi nu știe când să coboare din trenul ăla nenorocit.
Joey.
Dumnezeule!
Oh, Doamne!
Nu!
Marla?
Ce se întâmpla cu mine?
Ești pe moarte.
Ca și mine.
Haide, să mergem.
Unde?
Asta trebuie să hotărăști tu.
Marla, privește-mă.
Vreau să plec acasă.
Amy.
Ești acasă.
Marla, așteaptă.
Încotro mergem?
Acasă.
Ziceai că vrei să mergi acasă.
Marla.
Ce ți s-a întâmplat?
Gândește în felul ăsta:
Acum o oră te-am înjunghiat în inimă
și încă te învârți pe aici.
Nu e un pic cam neobișnuit?
Ba da.
De ce nu ești moartă, Amy?
Nu!
De ce nu sînt?
Nu știu.
Pentru ca atunci când e destul de întuneric, nu există asemenea lucruri.
Nu e nici o diferență între a fi mort sau viu.
Și acum sînt aici pentru a te ajuta să te confrunți cu trecutul tău, Amy.
Cu demonii tai.
N-am ales eu să mă înjunghii în spate.
Ba da.
Dar a fost doar o repetiție, Amy,
ca să te obișnuiești cu sentimentul ăsta.
Trebuie să te hotărăști ce urmează.
Winter te vrea pentru ca tu ai deschis cutia.
Are nevoie de tine din cauza asta.
Dar îl vei ajuta doar dacă vei deveni o "Deader" prin proprie voință.
Și nu poți avea nici o îndoială.
Cred că am stricat partea asta.
Frica.
Frica e acolo unde vei învăța
și câteodată unde o să stai.
Nu!
Îmi pare rău, Amy. Ți-am zis că nu există întoarcere.
Nu!
Bună dimineața.
Amy, calmează-te.
Calmează-te.
O să te scoatem de aici.
Ce?
Încerc să te duc de aici înapoi la Londra.
Dar cu toată mizeria pe care ai făcut-o în camera de hotel,
n-au să-ți dea drumul prea repede.
Charles.
E cea mai bună veste pe care am auzit-o în ultimul timp.
Ei bine, iată:
E o nouă definiție a optimismului.
Ce e cu Marla și cu subiectul?
Uită de subiect.
E important că te-ai întors, da?
Dar și ăsta e un subiect grozav, știi?
I-ai putea spune: "Episodul meu Psihotic."
Sau "Episodul Psihotic Unu".
Arăți mult mai bine.
Poate te vor lăsa să folosești
un pix ca să iei notițe.
Cum ne simțim?
Prinsă.
Ce-ai zice să renunțăm la cătușe?
Doar dacă nu crezi că te-ar stimula cumva.
Nu mă baga în micile tale fantezii, Charles.
Te rog.
Fac un desen.
Sunt foarte drăguțe.
Te superi dacă stau și eu?
Bine. Vrei să-ți desenez ceva?
Mi-ar plăcea foarte mult.
Nu trage cu ochiul.
Ce crezi?
Marla?
Marla, trăiești.
Ai zis-o de parcă ar fi un lucru bun.
Marla, ce s-a întâmplat cu mine?
De ce sînt aici?
Ultimă plăcere.
Mai mult ca oricine
chiar decât cei care au rezolvat cutia cu puzzle înaintea noastră,
și-ar putea imagina.
Sfârșitul bolii de nervi,
ca cea din imaginația ta,
pe care sper să no evoci.
Cel puțin asta mi s-a spus.
Necazul e că, Winter nu poate rezolva puzzle-ul.
Doar câțiva aleși.
Cu cantitatea necesară de depravare și singurătate
în sufletele lor.
Face asta de ani de zile.
Caută persoana aia mitica.
Persoana care vrea să ni se alăture
și care ar putea rezolva puzzle-ul.
N-am fost eu.
Poate că e Amy Klein.
De ce eu?
De ce oricare dintre noi, Amy?
Toți avem un trecut întunecat pe care îl ținem ascuns, chiar și de noi.
Folosește asta împotriva noastră.
Dar tu ești aleasă, Amy.
Tu ai deschis cutia și doar tu îl poți opri acum.
Să-ți amintești asta.
Se pare că intri în criza de timp.
Nu.
Nu!
Lăsați-mă în pace!
Termină-l, Amy.
Nu.
Lasă durerea să treacă.
E timpul ca tu să-ți termini călătoria.
Da.
Nu!
Haide, Amy.
Ai nenorocirea aia distructivă care te împinge înainte.
Nu aparțin locului ăsta.
Îmi pare rău.
Vezi, ești una de-a noastră acum.
Tot ce trebuie să faci, e ultimul pas.
Da.
Asta e.
Nu prea cred.
Du-te dracu'!
Nu!
Se pare că răul conduce familia.
Geanologia voastră e a unui om puternic.
Un creator de jucării.
Trebuia să rămâneți în afacerile de familie.
Mi-am sacrificat mortalitatea pentru cutia aia.
E a mea acum.
Îmi aparține.
Ei bine, aici greșești.
Greșești dureros.
Noi îi aparținem.
Nu-mi poți face rău.
Nu ești primul care spune asta.
Și nu vei fi nici ultimul.
Ajutor!
Ajută-mă!
Nu mai vreau!
Când ești tentat să trăiești după moarte,
intri pe domeniul meu.
Doamne!
Ar trebui să ai grijă ce îți dorești.
Oprește-te!
S-ar putea să devină realitate.
Lumea asta.
Evident că v-a dezamăgit pe toți.
De aceea ați ales să începeți călătoria asta.
Și de vreme ce ați vrut-o singuri,
permiteți-mi să termin ce a început el.
Deci, Amy Klein.
Tu ai deschis cutia.
Tu ne-ai adus împreună.
Acum trebuie să plătești prețul.
De data asta nu va fi ușor.
Da, tatăl tău e cu mine.
Și te așteaptă.
Ești aici să oprești asta, Amy.
Nu-l lăsa să te ia.
Sufletul tău e al meu și numai al meu.
Numai el te poate aduce înapoi.
Nu exista cale de întoarcere decât prin mine.
Nu i-am dat sufletul meu.
Și n-am să ți-l dau nici ție.
Nu!
Martorii spun că clădirea
de la colțul străzilor Panduri și Covaci
a implodat în această dimineață.
Nu se cunoaște acum
dacă erau oameni în clădire
sau dacă e cineva rănit
în timpul prăbușirii structurii.
Există rapoarte că n-au fost auzite țipete de la victime.
Am vorbit la Poliție.
Încă nimic.
A dispărut.
A părăsit hotelul...
hainele, banii.
Nici un semn de la ea nicăieri.
N-a văzut-o nimeni pe Amy, n-a auzit nimeni de Amy.
Crezi că s-a întâmplat ceva?
Nu știu.
Habar n-am.
Pompierii au fost la fața locului toată noaptea.
Nasol. Am fi putut avea un subiect.
Adică, până să se întâmple asta.
Alte surse spun că era imposibil
ca cineva sau ceva să fi rezistat impactului
prăbușirii clădirii din spatele meu.
E din ce în ce mai bine.
Întâlnirea de la ora 3 e aici.
Domnișoară...
- Turner. - Turner.
D-șoara Turner.
Da, încântat de cunoștință.
Bun venit în echipă.
Aș vrea să vă arăt o casetă pe care abia am primit-o.
Ar putea fi un subiect care v-ar putea suci mințile.
Asta, desigur, dacă vreți.
A fost găsită o mică și incredibilă relicva, misterios nedistrusă.
made by sabian sabian.ro@gmail.com